МІЖДИСЦИПЛІНАРНІСТЬ В АРТБІЗНЕСІ ЯК ЧАСТИНА СУЧАСНИХ КРЕАТИВНИХ ІНДУСТРІЙ - Ситник, Ірина Володимирівна (Український мистецтвознавчий дискурс, 2026)
У статті досліджено міждисциплінарність як одну з ключових методологічних стратегій переосмислення сучасної мистецької діяльності. Актуальність теми зумовлена ускладненням художніх процесів, активною взаємодією мистецтва з соціокультурним середовищем, технологічними інноваціями та економічними моделями функціонування культури. Метою дослідження є теоретико-методологічне обґрунтування міждисциплінарності, як стратегії у сучасній мистецькій практиці. На основі аналізу розвідок міжнародних й українських дослідників, присвячених сучасному артринку, обґрунтовано міждисциплінарність як стратегічний чинник трансформації мистецької діяльності. Стаття ґрунтується на власному досвіді автора, на базі якого введено в освітній процес дисципліну «Артбізнес» і запроваджено діючі сучасні артпрактики в мистецькому середовищі. У межах дослідження проаналізовано взаємодію мистецтва з економічними, управлінськими й технологічними процесами, окреслено роль артбізнесу як фактору формування нових моделей організації художньої практики у сучасній мистецькій галузі креативних індустрій. За результатами дослідження визначено основні виміри міждисциплінарності в сучасному мистецтві – соціокультурний, технологічний, економічний і художній, а також окреслено зміну ролей митця, куратора й артменеджера в умовах середовища артринку. Методологічну основу дослідження становить комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, які дозволили розглянути мистецьку діяльність як багатовимірне соціокультурне й економічне явище. Герменевтичний метод сприяв інтерпретації існуючого традиційного уявлення про мистецьку галузь артринку. Історико-порівняльний метод дозволив співставити традиційні й сучасні моделі художніх практик. Культуротворчий метод даэ змогу інтегрувати міждисциплінарний підхід у сучасну мистецьку освіту і практику, як нову методологічну стратегію артбізнесу в умовах артринку. Мистецтвознавчий метод дозволив проаналізувати художні практики у контексті міждисциплінарних процесів. Результати дослідження засвідчують, що міждисциплінарність, як стратегія, сприяє формуванню нового підходу до створення конкурентоспроможного мистецького продукту і переосмисленню механізмів взаємодії мистецтва з аудиторією та культурними інституціями. Зроблено висновок, що міждисциплінарність є не лише аналітичним інструментом мистецтвознавства, а й принципом організації сучасної мистецької діяльності, який визначає актуальні тенденції розвитку артринку. Отримані напрацювання підтверджують доцільність застосування міждисциплінарного підходу як методологічної основи і стратегії розвитку сучасної мистецької діяльності. Практичне значення роботи полягає у можливості використання її результатів у мистецтвознавчих дослідженнях, освітньому процесі, кураторській та виставковій практиці, а також у сфері креативних індустрій.